JEG, CLAUDIUS
11. Kejseren er død, leve kejseren!
Længe leve kejseren!
Jeg beder den ædle Appius Junius Silanus at tale!
Senatorer! Jeg blev kaldt hertil fra Spanien-
-af vores kejser, vores afdøde kejser...
De vil forstå, med hvilke følelser jeg tiltrådte rejsen.
For nogle måneder siden spurgte jeg en syg ven:
"Hvad fejler dig?" Han smilede.
"Appius Silanus", sagde han. "Jeg er blevet kaldt til Rom."
Han mente selvfølgelig, at han var døende.
Jeg kom hertil i går. Kejseren er død, ikke jeg.
Lad det berygtede udtryk "kaldt til Rom" forsvinde med ham-
-til evig tid.
Og lad os endnu en gang vende tilbage til republikkens sundhed.
Senatorer! Senatorer...
Prætorianergarden har taget Caligulas onkel, Claudius-
-og udråbt ham til kejser.
Hørte De det ikke? Garden har udråbt Tiberius Claudius til kejser!
-Drik nu ud, min herre. -Jeg v-vil ikke have vin.
Har De noget imod, hvis jeg...
Gør, som du vil.
-Jeg er jo jeres f-fange. -Nej, De er ikke.
De er vores kejser.
Jeg har jo sagt, at jeg ikke v-vil være kejser.
De er en sjov fætter...
De er den eneste i landet, der ikke vil være kejser.
Men her sidder De, nyudnævnt.
Livet er ret ironisk, ikke?
-Hil Cæsar! -Jeg har ingen ret til titlen.
-Han har været meget besværlig. -Gå.
Ved De hvad, herre... Jeg traf Deres bror-
-den ædle Germanicus, ved Rhinen for mange år siden.
Vi prøvede at gøre ham til kejser, men han ville heller ikke.
-Han troede på r-republikken. -Det er let nok for folk som Dem.
De tilhører kejserfamilien og har råd til at gå ind for republikken.
Jeg, derimod, er steget gennem graderne.
Jeg har 4.000 mand, der behøver en kejser at være ansat hos.
Tænk, hvis de blev sluppet løs i gaderne, uden noget at lave!
Undskyld, men her er en mand, der påstår, han er konge af Bashan.
Er han det?
Det ved jeg ikke. Jeg vidste ikke engang, at Bashan fandtes.
-Kender De ham? -Hvis det er kong Herodes, ja!
Tillykke, Cæsar!
Tillykke! Må De længe glæde Dem over den store ære...
Den store ære, soldaterne har skænket Dem.
-Han er kongen af Bashan! -De kommer lige i rette øjeblik.
Vores kejser Tiberius Claudius vil have en republik.
De kan måske få ham til at indse konsekvenserne af det.
Tag den ikke hele tiden af. Den klæder Dem.
Hvad nu, Herodes? Vil du spille med i denne farce?
Vær taknemlig for, at jeg kom netop nu.
Jeg ved, hvad du mener, og ved præcist, hvad du tænker.
Du vil snarest overlade din magt til senatet, ikke? Gør det ikke.
Det vil være et signal til borgerkrig.
Senatet er en fåreflok med flere ulve, som vil være kejser.
Og i samme øjeblik, du opgiver din magt, er du en død mand.
-Hvorfor? Jeg vil have en republik. -Du er jo en fare for morderne.
De har allerede dræbt Caesonia og barnet.
Forstår du det ikke? En republik kræver, at hele kejserfamilien dør.
-Og Messalina? -I god behold.
Nu må du glemme dine gamle fordomme-
-og acceptere virkeligheden, ellers svarer jeg ikke for følgerne.
Disse to protektorer kalder Dem til senatet.
-Garden var tæt på at dræbe dem. -De er jo ukrænkelige.
Beklager, jeg var ikke informeret.
Skammeligt! Hvad vil senatet?
-Undskyld, Cæsar... -Kald mig ikke det!
Senatet beder Dem komme straks. Man vil erfare Deres hensigter.
Tage vores kejser... aldrig i livet! Kast dem i Tiberen!
Væk med jer!
Sig til senatet, at vores kejser bliver her.
Går han herfra, har han 4.000 gardersoldater med...
Sig til senatet, at jeg for øjeblikket-
-ikke kan efterkomme dets anmodning.
Giv dem sikker eskorte tilbage.
Cæsar... Ud!
Gør intet, før du har hørt fra mig.
Jeg arrangerer et møde med lederne i senatet... i paladset.
Indse kendsgerningerne, Claudius! De har gjort dig til kejser.
Siger du ikke ja, overlever hverken du eller familien.
Hvad du end gør, så sig ja.
I det mindste foreløbigt.
Senatorer...
Jeg forstår, at De ikke ø-ønsker en ny kejser...
...men alligevel har f-fået en.
Jeg sympatiserer med Dem. Jeg...
...vil ikke v-være kejser, men er åbenbart alligevel valgt til det.
De kunne måske forsøge at sympatisere med mig?
-Udnævnelsen er forfatningsstridig. -Ja.
Men det mener 4.000 gardersoldater ikke.
Og hvem skabte prætorianergarden? De... i Augustus' regeringstid.
Det er imod forfatningen at lade andre end senatet vælge.
Det er også mod forfatningen at m-myrde kejseren.
Havde De ikke gjort det, var vi ikke endt i denne absurde situation!
De er ikke egnet.
-Det var min brorsøn heller ikke. -Er der nogen forskel på Dem?
Han havde ikke været enig.
Deres hoved havde ligget på g-gulvet nu for at sige sådan.
Nogle påstår, at De hører dårligt, at De taler dårligt...
-...og mangler regeringserfaring. -Og desuden er lidt tilbage.
Senatorer... Det er rigtigt, at jeg hører dårligt-
-men De vil mærke, at jeg lytter godt.
Det er sandt, at jeg har en t-talefejl-
-men er det ikke vigtigere, hvad en mand siger, end hvor...
...l-lang tid, han behøver for at sige det?
Det er sandt, at jeg har ringe erfaring i at regere-
-men har De mere? Jeg har i det mindste levet med kejserfamilien-
-som har styret riget, siden De så ynkeligt overlod det til os.
Jeg har fulgt dets funktion på t-tættere hold end nogen af Dem.
Er Deres erfaring bedre end det?
Angående det faktum, at jeg er lidt tilbage...
...kan jeg kun sige, at jeg har overlevet-
-opnået en høj alder skønt lidt tilbage-
-mens tusindvis, der var så kloge, er døde.
Kvalitet i intelligens betyder vist mere end kvantitet.
Senatorer, jeg skal indfinde mig i senatet-
-hvor De kan godkende min udnævnelse eller ej.
Men gør De det ikke, må De forklare grunden til dem... ikke mig.
Nu kan alle gå, undtagen Marcus Vinicius og Asprenas.
Før Cassius Chaerea og G-Gaius Sabinus ind!
Jeg er et b-bluffnummer...
Vent bare, du har stadig meget arbejde at gøre... og gør det vel.
Cæsar, Gaius Sabinus har taget sit liv.
Alle de sammensvorne er anholdt for at blive dømt og henrettet.
Jeg kan ikke fordømme dig, fordi du dræbte min brorsøn.
Men du myrdede Caesonia og barnet og ville myrde mig-
-og min hustru, selv om vi aldrig har gjort dig noget ondt.
Jeg gjorde det for republikken.
Nej... Du gjorde det på grund af forurettelserne mod dig selv.
Men det, der vejer tungest for mig, er, at jeg har hørt-
-at I enedes om, at kun Caligula skulle dø-
-men at du alligevel ville dræbe os alle. Er det sandt?
At De lever beviser, at kun Deres død kunne have sikret republikken.
Så giver du mig intet valg.
Jeg må dømme dig for mordet-
-på Caesonia og barnet.
-Før ham bort. -Tillykke! Deres første dødsdom.
Hvor mange flere, inden de dømmer Dem?
Er det ikke sådan, det fungerer? Tænk over det, Cæsar!
Efterforskningen af denne sag er afsluttet.
Hil Cæsar!
Vent, han savler...
Du behøver ikke vise ham frem, hver gang du kommer.
Jeg vil vise ham frem, folk vil se ham.
Næst efter dig er han det v-vigtigste i mit liv.
Jeg kan ikke takke dig nok for ham.
-Jeg er så f-forelsket i dig. -Og jeg i dig.
-Jeg har skaffet en amme. -Ammer du ham ikke længere?
Nej. Jeg har tænkt meget over det.
Har jeg været dig til hjælp, siden du blev kejser?
Ja, bestemt! Hvordan skulle jeg have klaret det uden dig? Hvordan?
Jeg vil ikke kun have roses af dig.
Jeg bad dig lade mig gennemse senatorlisten. Var jeg effektiv?
Jeg overraskedes over din detaljerede viden om dem alle.
Og arbejdet med dit embede som chef for den offentlige moral?
Som en åbenbaring. Du har været til stor hjælp.
Som Livia for Augustus?
-Ja. -Min elskede!
Jeg vil være din Livia!
Jeg er et lyst hoved som hun. Jeg vil ikke kun være mor.
Selvfølgelig vil jeg elske dem, de er jo dine-
-men jeg må arbejde ved din side-
-og bære selv de mindste af de byrder, der lægges på dig.
At amme min lille søn ville vel ikke forstyrre s-statsanliggenderne?
Forestil dig, at du måtte forlade senatet for at amme-
-fire-fem gange om dagen!
Jeg når jo knap nok selv at spise.
Godt...
Nu går jeg, så du kan hvile dig.
-Du har ikke hvilet et helt år. -Hvornår skal jeg nå det?
Men ammer du ikke min søn, skal jeg nok give dig andet arbejde.
-Jeg sagde jo, han blev ikke vred. -Din mand er meget forstående.
Han er jo også kejser.
Han elsker mig, og jeg hjælper ham.
Hvorfor blander du dig i politik? Det er ikke noget for kvinder.
Ikke for dig, mor, men for mig.
Vil du ikke have flere børn? Ved din mand det?
-Ikke endnu. -Hvordan vil du forhindre det?
Sådan en kryster du er.
Tror du, en hustru behøver at give efter for sin mand hver gang?
En mand i hans alder?
Man kan være rar mod en mand uden at behøve at blive gravid.
Har du aldrig ønsket at gifte dig igen?
-Du er stadig attraktiv -Jo...
Vil du af med mig?
Bestemt ikke. Tværtimod!
Jeg håber, du og din nye mand vil blive boende i det nye palads.
-Ingen vil have mig. -Ikke engang Appius Silanus?
-Hvorfor siger du det? -Du var engang forelsket i ham, ikke?
Sikken hukommelse du har! Du var så ung.
Jeg husker ham udmærket. Han var jo ofte hjemme hos os.
Det er længe siden nu.
Han var i Rom, da Caligula blev myrdet, men opsøgte mig aldrig.
Han behøver måske opmuntring?
Han rejste til Spanien, og der vil jeg ikke bo-
-så du kan glemme planerne.
Så Livia blev endelig gudinde? Nu er hun glad.
-Det ville hun helst af alt. -Ja, jeg holdt mit løfte.
Jeg drømte ikke om at blive i stand til det.
Senatet bifaldt min anmodning i morges.
Livia tager plads blandt guderne...
Jeg ville gerne være med, når hun kommer-
-og guden Augustus tager hendes hånd og præsenterer hende.
Så stolt han vil være...
Messalina er meget romantisk.
Ja. Jeg er begunstiget af skæbnen, ikke?
-Skal vi fortælle det? -Da han skal rejse, så...
-Hun er g-gravid igen. -Allerede?
-Herodes synes det også. -Det v-var ikke min skyld.
Hvis skyld var det så?
Nej, jeg mener... Hun skaffede en amme til vores lille søn.
Hun udfører jo så meget arbejde for mig.
Men amning er jo en sikker beskyttelse m-mod graviditet.
-Hvornår ventes barnet? -Til juli.
Jeg vil sende noget meget fint.
Hvordan skal jeg klare mig uden dig? Vil du ikke blive?
Du behøver mig ikke længere.
Hvem skal lære mig at l-låne penge, og hvad kornhandlerne siger?
-Du har gode rådgivere nu. -Messalina, overtal ham!
Han har sine egne riger. Og du har givet ham endnu flere.
Ja... Jeg må ikke være egoistisk.
Men dine bedste rådgivere er faktisk frigivne slaver.
Du burde have en rigtig pålidelig patricier i kong Herodes' sted.
-Tænker du på nogen specielt? -Ja, min egen.
Der ser du, hvordan hun altid arbejder for mig. Hvem?
-Appius Silanus! -Nej, han er guvernør i Spanien.
Ja, og har en stor erfaring, der er spildt i Spanien!
Ham burde du altid have ved din side.
-Han tror på republikken. -Som jeg!
Han anklagede dig i senatet efter mordet.
Augustus sagde altid, at folks politiske meninger ikke angik ham.
Jeg vil sige det samme.
Jeg ved ikke, om Silanus vil bo her i paladset.
-Jo, i det nye palads. -Messalina er et skridt foran os.
-Nå? -Det er kun et forslag.
Min mor syntes godt om ham før. Hun vil gifte sig igen.
Silanus vil sikkert gerne i familie med kejserfamilien.
-Er du nu også ægteskabsmægler? -Men hvis du har noget imod det...
Jeg spøger. Det er en udmærket ide.
Ikke?
Fra i dag af giver jeg ikke flere råd om noget.
Jeg er træt, jeg går, så I kan snakke. Godnat, min egen.
-Har vi trættet dig? -Slet ikke.
Farvel, kong Herodes.
Elsker Deres folk Dem lige så højt som vi, er De en lykkelig konge.
-Jeg skal tænke på Dem... i juli. -Godnat.
Hvad har jeg gjort for at fortjene sådant held?
Heldet forfølger den tossede. Det har du altid haft og vil altid have.
Du er sikkert en gud på Olympen, når jeg bare er en død konge.
Da jeg først kom til Rom, syntes jeg, at I alle var som guder.
-Bortset fra mig, f-formoder jeg. -Jo, selv også du.
Plejer du at tænke tilbage på den tid?
På det sidste har jeg ofte gjort det og med god grund.
-Jeg vil skrive om min familie. -Hvilken slags bog?
-S-sandheden... -Vil du fortælle alt?
Ja... som en historiker bør gøre.
Ingen helteeventyr, som Titus Livius skrev-
-men kendsgerningerne, detaljer fra køkkenet, sladderen.
Hvorfor vil du skrive sådan en bog? Hvorfor rode op i alt det?
Det skylder jeg de andre.
Postumus og Germanicus...
-Hvorfor? -Fordi de er døde.
Man skal være tro mod sine venner, selv om de er døde.
Jeg har været så heldig her i livet-
-selv om de, der mere fortjente det, ikke var det.
Jeg har kun haft tre venner.
Postumus og Germanicus...
Den tredje er dig.
Hør på mig, Claudius.
Må jeg give dig et råd...?
-Var du ikke holdt op med det? -Bare et sidste, så er det slut.
Stol ikke på nogen, min ven.
Ikke din taknemlige, frigivne slave-
-ikke din nærmeste ven, ikke dit yndlingsbarn, din elskede hustru...
Stol ikke på nogen.
Ingen...?
Selv ikke dig?
-Er det velskabt? -Så smukt.
Dreng eller pige?
Lad os få det undersøgt. Vi har altid ønsket at have en vinterhavn.
Alle har sagt, det var for dyrt. Lad os finde ud af det.
Cæsar! Barnet er født!
Deres barn er født.
Barnet er født. Det er en pige.
Lucina være lovet! Jeg kommer.
Ingen diskussion! Lad bygmestrene studere planen, så kan vi beslutte os.
Den vil koste ti millioner mere.
Jo dyrere, jo mindre sandsynligt at den bygges.
-Skal vi overdrive udgifterne? -De har penge i korn.
Jeg og mange andre har penge i korn.
Jo mere korn, der indføres om vinteren, jo mere synker prisen.
Det kan tolkes som et meget egoistisk synspunkt.
Er det mindre egoistisk at ville have en lav pris?
-Flere vil have en lav pris. -Den totale egoisme bliver større...
Lutter spidsfindigheder.
Udgifterne skal nok overgå alle filosofiske overvejelser...
Jeg må være faldet i s-søvn...
Du er træt. Du ser ikke rask ud. Du arbejder for hårdt.
-Ja... men det gør du også. -Du er ikke lige så ung som jeg.
-Hvad sagde dine læger? -Hvad de sagde?
At jeg skal arbejde mindre.
De har ret! Du bør overlade mere til andre.
Jeg skal se en anden læge. En græker, Herodes anbefalede.
Er det klogt? Vores læger er jo så dygtige.
Hvad har jeg at miste? Hvordan har min lille datter det?
Hun er ved at få sin første tand. Jeg så den i dag.
Det gør ondt. Den lille stakkel...
Jeg har vist verdens mest beundringsværdige mand.
Han har sådan en medfølelse...
Den m-mest beundrende...
Hvilke var de tre bærende søjler i Kærlighedens Tempel, sagde du?
Oprigtighed, Venlighed, Forståelse. Hvorfor det?
-Jeg vil sætte dem på prøve. -Hvad har du gjort?
Intet. Men der er en ting, jeg vil gøre, og jeg må være oprigtig.
Og jeg skal være venlig og forstående? Nå, fortæl nu.
Må jeg sove for mig selv et stykke tid?
Se ikke sådan ud. Jeg får dårlig samvittighed.
Jeg burde aldrig have foreslået det.
Elsker du m-mig ikke længere?
Jeg er ganske vist meget ældre end du...
Min kæreste... Jeg elsker dig højere end nogensinde.
Det ved du da? Det er netop derfor-
-at jeg ikke vil blive gravid igen med det samme.
Forstår du ikke, hvad det ville gøre ved vort ægteskab?
Men egen, jeg ville aldrig tvinge mig ind på dig.
Behøver vi sove hver for sig? Kan vi ikke dele seng i det mindste?
Forstår du ikke, at ægteskabet skades-
-hvis du begærer mig, og jeg må afvise dig?
Og hvis jeg ikke gjorde det, ville du bebrejde dig det selv bagefter.
Jeg har såret dig.
Jeg skulle aldrig have sagt noget.
Hvor l-længe har du tænkt dig, at det skal vare?
Ikke længe. Vi ser, hvordan det går. Jeg kan ikke være fra dig for altid.
Jeg sniger mig ind til dig nu og da, når du mindst venter det.
Jeg tror, det kan blive endnu sjovere.
Undskyld mig, Cæsar, men Appius Julius Silanus er her nu.
-Jeg skal straks tage imod ham. -Jeg går. Luk ham ind.
Han har rejst så langt.
Godt, min egen...
Hvis du tror, det vil være godt for vores ægteskab... så en kort tid.
Kvinder ved mere om den slags. Jeg skal arrangere et soveværelse.
Det behøves ikke. Da du er gået med til forslaget-
-vil vi fjerne alle fristelser.
Jeg flytter ind hos min mor i det nye palads.
Mit embedskontor er jo også der. Meget mere praktisk.
Den ædle Appius Junius Silanus.
-Er rejsen gået godt? -Ja, vejene er i god stand.
-Har De truffet min hustru? -Kun da hun var lille.
-De er endnu smukkere nu. -Jeg er så glad for, at De kom.
De bliver min mand en stor hjælp.
Jeg fortæller min mor, De er kommet.
-Vi kan spise middag sammen. -Jeg vil gerne træffe hende igen.
Deres øjne er betændte, men De skal få et øjenbad.
"Noget indsunkne øjeæbler"...
De har haft børnelammelse? Det kan jeg ikke gøre noget ved.
Resten af kroppen er sund. Gode, stærke arme.
Udviklede i stedet for benene. Fødtes De for tidligt?
Det tænkte jeg nok... Og De har haft mæslinger, tarmkatar, rosen?
Og kirtelsyge. Kan De se alt det på mig?
Og ved at bruge hjernen.
Maden fra i går er ikke fordøjet.
En bryllupsmiddag. Silanus giftede sig med min svigermor.
Jeg spiste nok for meget.
Rejs Dem aldrig fra bordet helt overmæt.
De får luft i maven? Slip det ud, ellers skades maven.
Slip det ud, ligegyldigt i hvilken ende.
At sætte gode manerer over godt helbred er tåbeligt.
-At ordinere motion er nyttesløst? -Hvornår skal jeg nå det?
De må nøjes med massage. De kan rejse Dem op.
Cæsar, hør på mig. De arbejder for meget.
Alle store mænd tror, de er uerstattelige. Læs mindre.
Lad sekretærerne læse for Dem. Hvil en time efter middagen.
Løb ikke til domstolene efter desserten.
-Massage to gange om dagen. -Jeg har en udmærket massør.
De eneste gode massører i Rom er mine slaver.
Hvad med mavekramperne?
Spiser De meget, mens De er nervøs, må De regne med kramper-
-men De skal få medicin mod dem.
Et hemmeligt præparat, formoder jeg? Kan jeg få fat i det her?
Ja, på den nærmeste grøftekant. Gallebær.
Almindelige gallebær?
-De får opskriften på tilberedningen. -Og bønnerne?
Bønner?
Foreskriver De ikke bønner for medicineringen?
Som forfatter til en bog om religion-
-er De større ekspert i bønner.
-Tror grækere ikke på n-noget? -Jo... gallebær.
Hil Cæsar.
-De ville tale med mig? -Ja.
Jeg har ikke fået talt med Dem siden brylluppet-
-som jeg vist har Dem at takke for.
De har gjort mig... og Deres mor, håber jeg... en stor tjeneste.
Kan jeg tale lidt med Dem? Kom og sæt Dem hos mig.
Jeg elsker dig. Jeg har elsket dig, siden jeg var lille.
Nej, sig ikke noget.
I alle årene, siden du holdt op med at besøge os-
-er jeg aldrig faldet i søvn om aftenen uden at tænke på dig.
Ikke en eneste gang. Forstår du det?
Ikke en eneste aften er jeg faldet i søvn-
-uden at forestille mig dine arme omkring mig.
Det brændte i mig, når jeg tænkte på dig... og nu er du her.
Her...
Jeg forstår ikke.
Jeg har ordnet alt det her for at kunne have dig hos mig.
Det er alt, hvad jeg har drømt om.
Det er bare en ung piges fantasier.
Drømme af den slags, som vi lægger væk, når vi vokser op.
Men jeg vil ikke lægge dem væk.
Mener De, at mit ægteskab med Deres mor...
...som De bad mig komme herover for, kun var komedie?
For at De og jeg kunne ligge med hinanden?
-Min mor er ligegyldig. -Og Deres mand?
Claudius? Hvorfor?
Tror du ikke, han samtykker?
Hvorfor har vi hver sit soveværelse? Det sørgede han for, ikke jeg.
Mig gør det intet. Hans seksuelle vaner er modbydelige.
-Hvorfor vil han sove alene? -Nu foretrækker han senatorfruer.
Han siger, jeg skal more mig imens. Og det skal du sørge for.
Det er derfor, du er her.
-Lad ham sige det til mig. -Idiot! Tror du, han ville sige det?
Han vil selvfølgelig benægte det.
Du skuffer mig.
Du vil diskutere et arrangement-
-med en mand, der er enig, men ikke vil tale om det.
Er alle så ensporede i Spanien?
Alt er allerede ordnet, min skat.
De har ret. Jeg er en idiot.
Jeg, der har overlevet tre kejsere og set, hvilken afgrund-
-Rom er sunket ned i, burde vide bedre end at tro-
-at en fjerde kejser kunne være bedre.
Jeg har en sønnedatter på Deres alder.
Jeg benægter ikke, at jeg altid har haft en amourøs tilbøjelighed...
...men trods Deres skønhed ville jeg ikke røre Dem med en ildtang.
Du glemmer, hvem jeg er. Ikke pigen, du morede dig med-
-men kejserens hustru!
Jeg behøver bare at råbe, så henrettes du på stedet.
Du får en uge til at komme af dig selv... på knæ.
Ellers skal min mand få at høre-
-at du afviste mig.
Og dermed har du fornærmet ham.
Han er blevet meget forfængelig.
De spilder Deres tid. Jeg har levet for længe til at være legetøj-
-for en 17-årig pige. Deres trusler er spildt.
-Vi får se... -Ja, vi får se.
Rom skal se, hvor let det er at rette ryggen, bare man vil.
Hvad er det?
-En plan for havnen i Ostia. -Naturligvis. Hvis er det?
Den blev lavet på guden Julius' tid. Hvor fandt De den?
I arkivet. Den ligner næsten nøjagtigt Tortius' plan.
Kom og se den, Silanus!
-Er De syg? -Nej, Cæsar.
-Angår disse planer os? -Interessant nok...
...at bygmestrene kalkulerede ombygningen-
-til fire år og en udgift på fire millioner.
Ifølge Deres planer bliver det t-ti år og femten millioner...
-Beregningerne er 90 år gamle. -Har året færre dage nu?
-Dagen færre timer? -Materialeudgifterne er steget.
Kun med en fjerdedel.
Hvordan forklarer De min bygmesters beregninger?
Lad mig forklare. Overalt undervurderer De-
-den mængde jord, 100 mand kan flytte på en dag.
Er mændene svagere end dengang?
Topografien er den samme, men på Julius' plan graver man "jord".
I Deres plan taler De om...
..."sten"?
-Det forstår jeg ikke. -Lad mig forklare det.
Bestikkelser fra kornhandlerne...
-Cæsar! -Ja, det er oprørende, ikke?
-Men jeg forstår ikke hvorfor. -Det kan jeg.
For at holde kornprisen oppe.
-Ikke, Silanus? -Jo, Cæsar.
Brug disse beregninger med hensyn til prisændringerne.
Men hvor skal pengene komme fra?
En million låner vi af kornhandlerne.
Det kan de ikke skaffe.
Jo, Pallas... til gengæld for at jeg ikke lader undersøge-
-påstandene om, at de har bestukket mine tjenestemænd.
Det er sent. De kan gå.
Vi vil besøge havnen i morgen.
-Jeg vil tale med Dem i enrum. -Kom og se på tegningerne.
De var slet ikke interesseret i dem.
Julius vidste allerede, hvad han gjorde.
På mange måder er disse meget bedre end Tortius' planer...
Det eneste, de har glemt, er bygningen af øen mellem molerne...
Hjælp!
Vent!
Op!
Cæsar, De er skadet.
Silanus prøvede at dræbe mig. Hvorfor?
-Jeg skal få ham til at tale. -Hvorfor, Silanus?
-Tyran! -Jeg forstår ikke...
Hvad har jeg gjort Dem?
Jeg hentede Dem fra Spanien, gjorde Dem til rådgiver-
-De blev giftet ind i familien.
For at jeg skulle ligge med Deres hustru, betjene hende som en tyr.
Hvad mener De...?
-Hvad mener De?! -I er alle ens.
Leg ikke med mig. Gør, hvad De må gøre.
-Hv-hvad mener De? -De ved, hvad jeg mener.
Alle kejsere begynder og ender på samme måde.
Først skjules lasterne frygtsomt, siden vises de åbent frem-
-så sikkert som forrådnelsen følger efter døden.
Hent Messalina og hendes mor.
Vi har set komedien før. Tving os ikke til at blive til slutningen.
Forklar anklagerne mod min hustru og hendes mor.
Kan De ikke, skal De d-dø for forsøget på at dræbe mig.
-Hvad er der? -Silanus forsøgte at dræbe kejseren.
Silanus? Hvorfor ville han gøre det?
Jeg troede, at du vidste det.
Hvad har du gjort? Hvad ved du om det her?
Jeg ved intet. Skulle jeg ønske at få min mand dræbt?
Vi kan ikke nå at diskutere det nu. Du må samtykke i alt, hvad jeg siger.
Jeg gør intet, der kan ramme Silanus.
ldiot! Jeg elsker ham. Og det har jeg altid gjort.
Du er et uhyre.
Du siger det samme til min mand som jeg. Forstår du?
Ellers siger jeg, at du også var indblandet.
Og at du gik med til det.
Min kæreste, hvad er der sket?
Der er ikke sket mig noget.
Silanus prøvede at dræbe mig, men jeg er uskadt.
Jeg vil have, du skal se på ham.
Jeg vil have, at du skal se ham i øjnene.
Gentag nu over for hende det, De sagde til mig.
-Lad os få det overstået. -Gentag det!
For hende... eller for Dem, der vidste det hele fra begyndelsen?
Gentag det!
Jeg fortalte, hvad De sagde.
At ægteskabet var arrangeret for at gøre Dem til min elskerinde.
At De skulle underholdes, mens han hengav sig til perversioner.
Da besluttede jeg at dræbe ham og gøre ende på denne kejserpest.
Nå?
Åh, Silanus, hvor kunne De...?
Hvor kunne De?
Han er syg af kærlighed til mig.
Jeg burde have fortalt det, men jeg troede, det ville gå over.
Han har elsket mig, siden jeg var pige. Hvor kunne jeg vide det?
Siden han kom hertil, har han hjemsøgt mig dag og nat.
Nogle gange bønfaldende, andre gange vred og voldsom.
Han tror sikkert selv på det, han sagde til dig.
At jeg arrangerede ægteskabet for vores skyld.
Arme, forvirrede mand...
Hvor kunne De tro, at nogen var mig kærere end min mand?
Da han kom i dag, var han så voldsom, at jeg sagde-
-at du ville få ham sendt væk. Så truede han med at dræbe dig.
Jeg havde aldrig troet, at han ville gøre alvor af truslen.
Bravo! Hvilket spil! Det burde foreviges i et drama.
Er det s-sandt?
Ja. Hans lidenskab har formørket hans sind...
Har De noget at sige?
-Kun at jeg ikke fortryder noget. -Så giver De mig ikke noget valg.
Nej!
Jeg bønfalder dig, min egen.
Jeg kan ikke lade ham dø for sin kærlighed til mig.
Forvis ham ...men lad ham leve.
-Han må dø, Cæsar. -Nej!
Nej.
Mordforsøg straffes ikke med forvisning.
Det ville bare opmuntre andre.
Hvilket godt hjerte du har...
...trods det, at han løj sådan om dig.
Men hjertet må ikke styre hovedet i sådanne sager.
Jeg kan ikke gå med til det, ikke engang for din skyld.
Jeg dømmer Dem til døden, som De dømte mig.
-Før ham væk. -Må De rådne i helvede!
Sammen med den ulvinde!.
Lad mig nu være alene, alle sammen.
Jeg er træt.